I tidigare avsnitt :
- Ungarna! - Andra hållet!
21 skadade och 4 döda, och här låtsas vi som ingenting.
DC måste komma på vem det var och när de gör det är vi redo.
- R.Boothe, vapenhandlare. - Jag vill avlyssna honom.
Vi kan inte bara döda honom. Avlyssnar vi honom får vi allt.
Du gjorde en affär med F.Jarif, mannen som bombade stranden.
- Han låter panikslagen. - Det borde han vara.
Det finns inget uppdrag vi har vägt så försiktigt -
- och granskat så noga som uppdraget vi har idag.
Det målinriktande dödandet av en människa.
I det här fallet, Fahim Jarif.
Mannen som är ansvarig för bombattacken i Turkiet.
Jarif uppfyller alla tre krav för att vi ska få döda honom.
TEHERAN, IRAN
Ett: Han utgör ett hot mot både USA och Europa.
- Uganda? - Mitt hemland.
- Muslim? - Självklart.
- Varsågod. - Tack.
Två: Han är omöjlig att tillfångata.
Högt rankad i regeringen så han är väldigt skyddad.
Mossad har försökt att döda honom i åratal, men misslyckats.
Och tre: Vår underrättelses säkerhet.
Vi identifierade Jarif som hjärnan bakom allt -
- när vi avlyssnade Rainer Boothe, under ledning av Adam Dalton.
Låt mig klargöra en sak. Uppdraget är det svårast möjliga.
Vi har skickat de bästa, men vi måste vara redo för allt.
- Gifte du dig med en otrogen? - Han konverterade.
Vad tycker du om Koranen, professor Weber?
Koranen är mer än en bok. Det är ett budskap.
Och Gud lär ut det oavsett språk och nationalitet.
För det är Han som har skapat allt.
- Tack. - Tack.
Om det går väl åker vi in och ut ur Teheran på bara några timmar.
Ingen kommer att märka att vi ens varit där.
Var fick du tag på en pistol i Iran?
Han som plockade upp oss kom förberedd.
- Var fick du din? - Jag fick den i present.
Han måste ha haft bra smak.
- Hur länge sen var det? - För längesen, min vän.
- Vår fiskeresa? - Ja, jag lovar.
Nån dag ska vi åka till Blue Ridge Mountains.
- Du kommer ihåg min bror Hassan. - Självklart. Kul att ses igen.
- Sergeant Jaz Khan. - Mr. Larijani.
- "Chefen" har berättat allt om dig. - Du var väl officer nu?
Ja, vad ska jag säga? Namnet hänger i.
- Efter dig, min kära. - Men sluta.
- Hur länge har ni jobbat ihop? - I snart tre år.
- CST? - Hon tog över efter Jimmy.
- Är alla här? - Se efter själv.
- Hej. - Hur har ni det på smekmånaden?
Fråga mig om ett par timmar.
Hon tog av sig ringen så fort vi hade landat.
- Sårade jag dig? - Ni då? Har ni några problem?
Enligt tulltjänstemannen förlorade jag det genetiska lotteriet.
Titta inte på mig. Jag tänkte det, men sa det inte.
- Adam, är du redo? - Ja, kör på.
Jag vill säga att det svåra är över, men det har bara börjat.
Ska vi gå igenom det?
Vi börjar med målet. Fahim Jarif.
Han är ansvarig för bombningen på stranden.
Han ägnar det mesta av sin tid i takvåningen på Palace Hotel.
Stället är som en fästning. Det är därför han är oåtkomlig.
De få gånger han går ut -
- skyddas han av en iransk special- styrka som leds av Qassem Javad.
Qassem är försiktig, och Jarif är paranoid.
Skräm honom och ni tappar bort honom.
Tehuset där han håller möte idag ligger mitt inne i stadskärnan.
Vi vet inte vem han ska träffa, men vi vet var han brukar sitta.
Som ni ser på kartan och bilderna som mr Larijani tagit -
- så har vi fritt skottläge på Jarif. Avståndet är 595 meter.
- Fönstren på tehuset då? - De är öppna.
- Är de stängda så är glaset tunt. - Det löser vi.
Dalton och Jaz ska strax vara på flygplatsen.
Preach, du tar tåget till Istanbul.
Amir och McGuire, ni får hjälp av Hossein att ta er därifrån.
Då har vi 187 minuter på oss att fixa det här.
Har ni några frågor?
Det här är Iran. Revolutionsgardet är överallt.
Det här är en regering som har bränt vår flagga sen 1979.
Fångas ni kommer ni inte att få hjälp av USA.
Då får ni klara er på egen hand.
Så jag frågar igen... Har ni några frågor?
Jag har en.
Kan man inte tro att jag är McGuires bror?
- Fast mer sofistikerad? - Nej.
Starta klockan.
Kolumn ett är tiden. Jarif borde lämna om fem minuter.
- Dalton och McG, ni är först. - Lycka till.
Jobbar du med kvinnor nu?
De som får jobbet gjort jobbar jag med.
Jag har aldrig sett dig som chauvinist.
Jag är bara en man som förlorat min dotter till de där odjuren.
Ja, men de borde vara oroliga för vad hon kan göra mot dem.
Det är dags.
Vi har fordonet i sikte.
Och där är Jarif.
- Jarif rör på sig. - Uppfattat.
Uppfattat.
JARIF LÄMNAR
- Tiden? - 13.20.
Vi tog precis höger på Valiasr Street.
Jarifs män kommer att gruppera sig. Håll dig utanför det.
Uppfattat. Vi saktar ner. Amir borde se fordonet strax.
Amir, ser du honom?
Fordonet i sikte.
Jag ser Jarif.
Avståndet är 580 meter.
Kör på två vinkelminuter vänster. Två vinkelminuter vänster.
Han är inne. Han går mot sitt bord.
Kör på två vinkelminuter vänster. Två vinkelminuter vänster.
Oförändrad vind.
Vänta. Nån kände precis igen honom.
Vänta.
Han ber om en tjänst.
Inget förändras.
Vi behöver inte brusa upp. Jaz?
Sätter han sig, kommer han aldrig att resa sig igen.
Qassem gör äntligen sitt jobb.
Det är lugnt.
Ett steg till.
Kör på två vinkelminuter vänster. Två vinkelminuter vänster.
Förlåt mig.
Han kände igen mig.
- Det var bara en slump. - Vi går härifrån. Nu.
Jarif lämnar. Jag upprepar, Jarif lämnar.
Dalton, avbryt! Fortsätt med plan Alpha.
- Mot en annan våning! - Varför?
Så att jag kan skjuta honom innan han når bilen.
- Dalton, du måste dra. - Nån får uppdatera mig om läget.
Han lämnar nu, och vi måste följa efter.
Nej! Han är redan paranoid som det är.
Jag vill inte att nån riskerar livet.
Jaz. Jag menar dig.
Avståndet är 670 meter.
Två vinkelminuter vänster.
- Vad är det, sir? - Inget. Nu drar vi.
- Vad fan var det, Jaz? - Jag sumpade det.
Det var en unge där.
Uppdraget är avbrutet, Dalton. Klockan tickar.
Det här var inte bra.
- Visste vi vem Jarif skulle träffa? - Nej. Vadå då?
Jag tror att jag tittar på henne just nu.
Män som Jarif gör inte affärer med kvinnor.
Om hon inte är kurir åt en man som inte kan träffas ute.
Det är riskabelt att ta reda på.
Kolla om Amirs bodycam ger nån träff.
Dalton, vänta med att dra er tillbaka.
Hon går mot dig. Röda kläder, svart scarf.
Okej. Kör runt kvarteret.
Amir, följ inte efter. Vi följer efter på andra sidan.
Hon går mot dig. 15 meter ifrån.
Det är Aida Hareb, Nasser Harebs syster.
Hjärnan bakom de två största självmordsbombningarna i Irak.
Det var definitivt henne Jarif skulle träffa.
Se om hon leder oss till honom.
- Hon flyr! - Jag tar henne.
Hon sprang in. Chefen är efter henne.
Jag vill att du täcker gränden, McG.
Preach, Jaz, samling runt honom. Amir, Hossein, stäng utgångarna.
Okej, andra våningen.
Tredje våningen.
Jag går in.
Aida Hareb!
- Nej! - Hon tog ett självmordspiller.
Nej, nej!
Nej! Du får inte göra så! Spotta ut den!
Död åt er alla!
- Behöver du hjälp? - Jag klarar mig.
Klart.
- Hur lång tid innan evakuering? - Fem minuter.
Vi har inte fått nån indikation på att nån vet att ni är här.
Vi har hennes telefon och Jarifs nummer.
Jarifs nummer är lönlöst.
- Förlåt mig, chefen. - Vi kan inte göra nåt åt det nu.
Vad fan hände där ute?
Jag försökte mig på ett annat skott. Jag såg en möjlighet.
Vi gör aldrig nåt annat än det planerade.
- Vi improviserar hela tiden. - Nej, jag gör det.
Du håller dig till planen. Punkt slut!
Tror ni att vi har samma spelrum här som i Paris?
Jag nämner inte ens att du nästan dödade ett barn.
Chefen har rätt. Det ska inte hända igen.
Inkommande meddelande på Aidas lur. Okänt nummer.
"Förlåt att jag inte kom."
- Det måste vara Jarif. - Han vet inte att hon är död.
- Vad tänker du? - Han vet inte att vi är hack i häl.
Vi måste få honom att träffa nån annan.
Det verkar inte vara nån sorts kod.
Hon hade varit aktningsfull. Prova: "Imorgon kanske är bättre."
- Hon vill ses igen. - Det är nåt som inte känns rätt.
Jag förstår dig, men jag är här för din säkerhet.
Samma känsla som den morgonen min bror mördades av Mossad.
Jag kunde ha stoppat honom.
När han lämnade vårt hotell. Men jag stoppade honom inte.
Hade jag litat på min magkänsla hade han levt idag.
Vad ska jag säga? Hon har rest ända från Beirut.
Jaz kommer att svara. Vi har bara en chans.
Ge henne allt du vet om Aida.
Dalton, ge oss två signaler.
Libanesisk dialekt.
- Hallå? - Förlåt att jag inte kom.
- Uppstod problem? - Nej, inga problem.
Jag blev uppehållen. När kom du?
- Tre dagar sen! - I tisdags morse.
Hur mår din bror? Det var längesen jag träffade honom.
- De sågs för fyra månader sen. - Samma här.
Men vi pratar en del och han mår bra. Ska vi ses?
- Ja, självklart. Klockan fyra? - Det blir bra.
- Ska vi ses vid tehuset? - Nej, inte tehuset.
Jag är trött på det stället. Kom till min våning.
- Hon borde föreslå nåt annat. - Det går inte.
- Det blir jättebra. - Så bra.
Det var ett bra försök åtminstone.
Vad är det?
- Galet! - Bara om de har träffats innan.
Annars är det en kalkylerad risk som Dalton får ta.
Upp med Khans bild.
- Vad tror du? - Det går nog, men vi borde avstå.
Jag noterar det. Noah?
Det här är vad jag tror... Aida och Jarif har aldrig träffats.
Vi byter ut Aidas bild mot Jaz bild -
- sen ser vi om Jarif kollar upp henne.
Dalton, vi tror att Jaz kan förväxlas med Aida.
Berätta hur du vill göra.
- Vad är verkningstiden för giftet? - Fem minuter.
När han har tagit det får du hitta på en ursäkt för att ta dig därifrån.
Det kommer att se ut som en hjärtattack. Om hon...
Är hon där då kommer de att hålla henne.
- Amir, vad tror du? - Jag tror att det kan funka.
Jarif kommer inte att se Aida som ett hot.
Vi åker inte hem om den jäveln fortfarande andas.
Preach?
Vad som är bra är att Jarif känner sig säker i sin våning.
Ett ögonblick.
Jag vet vad vi pratade om.
Jag vill inte att det påverkar ditt beslut.
Du har ingenting att bevisa. Vi behöver inte genomföra det här.
Så vitt jag vet kan vi gå med högt huvud härifrån.
Eller det är vad vi borde.
Dagen när fordonet kom emot oss på stranden...
...vad tänkte du just då?
Jag blev förbannad. Han attackerade soldater.
- Han attackerade barnen. - Ja.
- Vi hade tur. - Ja, det hade vi.
Nästa grupp kanske inte kommer att ha den turen.
Nu ser vi till att det inte blir en nästa grupp.
- Ja? - Ja, för fan.
Okej. Hon gör det.
Jaz får inte gå in själv, men mig upptäcker de direkt.
Även Preach. Så ni två får vara i lobbyn.
Vi kallar det ett affärsmöte mellan er och Hossein.
Adam, det är omöjligt att ta in vapen där.
Jag förstår. Om nåt går fel, leta upp en vakt och ta deras vapen.
Den ordern ställer jag mig bakom.
Vi identifierar ett ansikte med hjälp av vissa punkter.
Du ska inte sminkas för att se ut som en tvilling -
- utan vi ska manipulera dessa punkter så att hjärnan uppfattar det.
Så den de förväntar sig att träffa, det är den de träffar.
Vet dina döttrar om att du kan sånt här?
Nej. De får stappla sig igenom ungdomen på egen hand.
Om nåt går fel måste du improvisera.
- Välkommen, fröken... - Hareb.
Mr. Jarif väntar på mig.
Får jag se ditt ID?
Männen visar dig till hissen.
Hon är inne.
Jag hatar att sitta här, Preach.
Jag hatar det här mer än du anar.
Det gör vi med när du riskerar allt, men vi tror på dig.
Nu får vi tro på Jaz.
Hareb, vilken ära.
Jag är Qassem, Jarifs säkerhetsansvarige.
Du får ursäkta, men vi måste vara på vår vakt i dessa tider.
- Din gäst är här. - Välkommen, Aida.
Det är en ära. Du får ursäkta min persiska.
- Bättre än min arabiska. Engelska? - Självklart.
Du kan lämna oss, Qassem.
Sätt dig. Känn dig som hemma.
Tack för att du tar emot mig.
Min bror pratar ofta om dig.
- När sågs ni senast? - För ungefär fyra månader sen.
- Och du? - Det var nog tre år sen sist.
Vänta...
Det är nåt som är fel här.
Vi har inte fått vårt te.
- Du måste ha en underbar utsikt. - Ja, men jag tittar inte ut så ofta.
Teheran blomstrar, trots alla påföljder.
- Hur mycket socker vill du ha? - Inget, enligt min doktor.
- Jag hatar läkare. - Det gör jag med.
Min bror beundrar ditt arbete.
Han ser dig som en hjälte. Han inspireras av dig.
Din bror är en inspiration. Kriget kommer att pågå längre än vi vill.
Det är inte bara på slagfältet, utan även på internet och i media.
- Det är ett krig för själ och hjärta. - Vi måste vinna.
- Jasmin. Mitt favoritte. - Mitt med.
- Inkommande samtal från vem? - Aidas bror.
Det är Nasser. Sa du att vi skulle ses?
- Ska du inte svara? - Nej, jag gör det sen.
Ska du oroa honom i onödan? Prata du.
Är det du, Aida? Varför har du inte svarat?
Jag trodde att nåt hade hänt dig.
Du är gudfruktig. Dödar en kvinna dig kommer du väl inte till himlen?
Det är inte pärleporten du ser.
Chefen, kommer du ihåg att du nämnde improvisation?
Det är dags för det nu.
Jarif är död.
Jag kunde inte använda giftet.
Jag kan ta mig härifrån, men jag behöver hjälp.
McG och Amir, ta varsitt trapphus.
Ni måste göra väg.
Hossein, du är våra ögon i lobbyn.
Kommandocentralen säger till när larmet går-
-och ser till att få oss härifrån.
Du får hjälp i trapphusen, Jaz. Var lugn. Ta inte hissen.
Fröken Hareb.
Du behöver ett nyckelkort.
Hur var mötet, sir?
Sir? Fahim?
De vet.
- Larmet gick. - Dalton, skynda dig därifrån.
- Hela staden kommer efter dig. - Jag måste få ut Jaz.
Jag är på femte våningen. Jag går mot södra trapphuset.
- Tjugo sekunder. - Vem har södra?
Jag är på tredje, fritt till fjärde. Fler gubbar är på väg.
Jaz, vi guidar dig till lobbyn och plockar dig vid södra utgången.
Jaz, tre stycken på väg mot dig.
Det är fritt, men du måste skynda dig.
- Amir, hon kommer till dig. - Uppfattat.
Amir och Jaz, två stycken kommer från lobbyn.
Jaz, ta utgången på andra våningen.
Amir och McG, återvänd till lobbyn.
- Vi ska hitta en utgång. - Det finns en gränd på västra sidan.
Hon kan inte ta sig igenom lobbyn.
McG och Amir borde sticka medan de kan.
Vi får hitta en annan väg åt Jaz.
Jag behöver inte lobbyn. Jag hoppar ut genom fönstret.
- Nej, Jaz. Det är galet. - Det hade du gjort.
Jag ser ett fönster ut mot gränden.
Jag är där om en minut. Kom fort för jag bryter nog benet.
McG, Amir och Hossein, hör ni inget inom fem -
- måste vi återvända till vårt safe house.
Tjugo sekunder.
Stanna där framme.
Tio sekunder.
Det här kommer att kännas.
Adam, de har henne. De har tagit Jaz.
Text: Andreas Bengtsson www.sdimedia.com